Metronome Video: MENNESKEJAGT
Selv forudsat, at et højt Trendex automatisk forøger salget...
- Eddie, hils fruen. - Vi er ikke på talefod.
Min indstilling er den samme, tankestreg...
Konkurrenterne kan nyde tallene, mens vi græder på vej hen i banken.
Skal vi spise frokost sammen i næste uge? Hilsen etc.
- Følg med til Plaza. - Jeg har ingen frakke på.
Brug dit blodsukker, barn.
- Og Gretchen Sabinson. - Send hende en æske chokolade.
Dem i guldpapir, så tror hun, hun spiser penge. Og skriv:
- "Jeg tæller dagene, timerne..." - Det skrev De også sidst.
Så skriv: ''Lidt til den søde tand og resten af din søde krop! ''
Kan vi tage en taxa? Jeg er træt.
Ja, du spiser for usundt... taxa!
Undskyld, damen her er meget syg. Gør det noget?
- Første stop: Plaza. - Stakkels mand.
Tværtimod, nu har han gjort dagens gode gerning.
Han vidste godt, det var løgn.
Løgn findes ikke i reklamebranchen, kun salgsfremmende overdrivelser.
Ser jeg oppustet ud? Jeg føler mig oppustet.
Skriv en note til mig selv: "Tænk slankt."
Tag indgangen på 59. Gade, chauffør.
Ring til min mor og mind hende om teatret. Middag på 21 først.
Og jeg har fået to martinier, så hun behøver ikke snuse til min ånde.
- Det gør hun da aldrig. - Jo, som en blodhund.
Bigelow kl. 10.30 i morgen, så Skin Glow og frokost med Falcons.
- Hvorhenne? - Larry & Arnold's kl. 13.
- Kommer De tilbage efter det? - Ikke tale om.
Her, chauffør, kør damen tilbage, hvor hun hører til.
Og husk nu at ringe til min mor.
- Farvel, mr. Thornhill. - Farvel, skat.
Nej, vent! Du kan ikke få fat i hende! Hun er hos...
Godaften, Victor. Jeg skal møde mr. Weltner og to andre herrer.
- Herman... undskyld forsinkelsen. - Fanning Nelson... Larry Wade...
- Vi er lidt foran. - Det indhenter jeg snart.
Jeg har fortalt, at du starter langsomt, men er stærk i opløbet.
- Hvad er der galt? - Jeg har kvajet mig...
Jeg bad min sekretær ringe til mor, men hun er til bridge-selskab.
- Din sekretær? - Nej, min mor.
I en splinterny lejlighed uden telefon.
- Jeg må sende et telegram. - Mr. George Kaplan?
Kan De sende et telegram, hvis jeg skriver ordlyden ned?
Det må jeg ikke, men hvis De følger med...
Undskyld mig...
Den vej, sir.
- Hør, hvad skal det forestille? - Følg roligt med ud til vores bil.
- Hvad mener De? - Kom så.
Hvorhen? Hvem... hvem er I?
Stik-i-rend-drenge. Hans pistol er rettet mod Dem -
- så tag det helt roligt.
- Hold nu op. Er det en spøg? - Ja, vi kan grine ude i bilen.
Det er jo latterligt!
Røb ikke, hvor vi skal hen. Overrask mig.
Jeg efterlod nogle venner i baren. De vil synes, jeg er meget uhøflig.
Må jeg ikke ringe til dem og forklare, jeg er blevet kidnappet?
For det er jeg, ikke sandt?
Låst.
Hvem er Townsend?
Ser man det? Hvor interessant.
- Hvor er han? - Ovenpå.
- Vi venter middagsgæster. - Sig, jeg har Kaplan.
- Hvad skal vi have til dessert? - Er der nogen i biblioteket?
- Vent her. - Ja, jeg læser et par bøger imens.
Godaften.
De er højere, end jeg havde ventet og mere kultiveret end de andre.
- Det glæder mig, De er tilfreds. - Men De er lige så gennemskuelig.
Hvad dælen er det her? Hvorfor er jeg bragt herud?
Skal vi absolut spille komedie?
En rask bortførelse er i orden, men jeg skal i teatret i aften.
Det havde jeg glædet mig til, og så bliver jeg let urimelig.
Med Deres udsøgte komediespil gør De dette rum til et teater.
- Leonard, har du mødt vores gæst? - Han er velklædt, ikke?
Min sekretær beundrer Deres metoder, mr. Kaplan.
- Deres undvigelsestaktik... - Et øjeblik... sagde De ''Kaplan''?
Ja, De har mange navne. Hvilket foretrækker De for tiden?
For tiden? Mit navn er Roger Thornhill.
- Det har det altid været. - Naturligvis.
Så Deres venner fik fat i den forkerte mand...
Sæt Dem ned, mr. Kaplan.
Jeg har sagt, jeg ikke er denne Kaplan!
- Gæsterne er kommet, kære. - Tag dig af dem. Jeg er der straks.
- Skal vi komme til sagen? - Det går jeg ind for.
Jeg vil vide, hvordan De har fået kendskab til vort forehavende.
Noget for noget, naturligvis.
Misforstå mig ikke. Jeg forventer ikke De går med til det -
- men giver Dem blot en chance for at overleve denne aften.
- Hvad dælen skal det betyde? - Overrask mig nu og sig ja.
- Jeg har sagt... - Vi ved, hvor De skal hen.
Det gør jeg også. Jeg skal i teatret, og jeg må se at komme af sted.
- Townsend, De begår en stor fejl. - Det her ender ikke godt, Kaplan.
- Jeg er ikke Kaplan! - Tænk Dem nu om...
Vi kender Deres kontakt i Pittsburgh efter Jasons selvmord.
Hvilken kontakt? Jeg har aldrig sat mine ben i Pittsburgh!
Den 16. juni på Hotel Sherwyn som mr. George Kaplan fra Berkeley.
Og en uge senere på Hotel Benjamin Franklin i Philadelphia.
Den 11. august boede De på Statler i Boston -
- den 29. august på Whittier i Detroit.
Nu bor De på Plaza, værelse 796, som mr. George Kaplan fra Detroit.
Om to dage ventes De på Ambassador East i Chicago.
Og derefter Hotel Sheraton i Rapid City, South Dakota.
Så De kan ikke narre os lige så lidt, som vi kan narre Dem.
Det nytter vel næppe at vise mit kørekort og anden identifikation?
Den slags er altid så dygtigt lavet.
Det er sent, jeg har gæster.
Vil De samarbejde? Ja eller nej?
Nej, for jeg aner ganske enkelt ikke, hvad De taler om!
Giv mr. Kaplan en drink. God tur, min herre.
- Whisky... bourbon... vodka? - Nej tak. Jeg vil gerne køres hjem.
Det er arrangeret, men først... en lille forfriskning... bourbon!
Drik den selv. Jeg har fået stimulanser nok i dag.
Det er lettest, hvis De drikker selv. Ellers må vi insistere.
Skål.
Jeg har vænnet mig til jeres bourbon.
Jeg kan da tage bussen.
- Tak for turen, venner. - Vi skal have taget en spiritusprøve.
De prøvede at myrde mig... han vil ikke høre... i et stort hus.
- Kom nu med indenfor. - Jeg vil ikke indenfor.
- Ring efter politiet. - Kom så.
- Sid ned. - Jeg vil ikke sidde.
Helt i orden. Vi skal nok få dem. Vi knalder dem for det hele.
Overfald og kidnapning... med pistol, bourbon og sportsvogn.
De trænger til at sove ud. Vi har en rar celle.
- Jeg vil tale med en politimand! - Bilen er netop meldt stjålet.
En mrs. Babson på Twining Road.
- Jeg må ringe. Hvor er telefonen - De har ret til én samtale.
De skulle ringe til Deres advokat.
- Butterfield 81098. - Ligner jeg en omstillingsdame?
Butterfield 81098.
Et øjeblik. Her...
Hallo, mor? Det er din søn, Roger Thornhill.
Vent, så finder jeg ud af det.
- Hvor er jeg? - Glen Cove Politistation.
Glen Cove Politistation...
Nej, mor, jeg har ikke drukket.
Det var to mænd, der hældte en hel flaske bourbon på mig.
Nej, ingen at skylle efter med.
Kom, så går vi.
- Jeg er ikke færdig. - Jo, De er. Kom så.
Mor, jeg... må løbe nu.
Få min advokat til at komme med kaution.
- I morgen tidlig. - I morgen tidlig, siger han.
Nu skal jeg spørge ham. Hun vil vide, hvem der siger dét.
- Politiassistent Emil Klinger. - Politiassistent Emil... Emil!?
Politiassistent Emil Klinger.
Nej, det tror jeg heller ikke på.
Jeg har det fint, mor. Godnat.
Det var mor.
Kom så.
Her er han, doktor.
- Hvad er Deres navn? - Roger Thornhill.
- Ræk tungen frem og sig "Ah". - Jeg råder Dem til at rykke væk.
- Har De drukket? - Doktor, jeg er stinkende fuld.
- Hvad har De drukket? - Bourbon... De der to fyre...
- Hvor meget har De drukket? - Hva'?
- Hvor meget drak De? - Ca. så meget.
Mr. Thornhill, der er ingen tvivl om, at De er beruset...
Og jeg vil bede om lov til at tage en blodprøve.
- Fy for pokker. - De kan nægte prøven.
Så inddrages Deres førerbevis. De må tilkalde egen læge...
Men det lykkedes mr. Thornhill at undslippe kidnapperne -
- og han måtte føre bil, så godt han kunne under de givne forhold.
- Hvor længe har De kendt klienten? - I syv år, høje dommer.
- Er han et fornuftigt menneske? - Helt afgjort.
Tror De, man kan fæste lid til hans forklaring?
Ja, hvis min klient siger det, er jeg sikker på, det stemmer.
- Det kan De bande på. - Politiassistent...
Sagen overdrages kriminalpolitiet til efterforskning. Ring til dem straks.
Jeg udsætter den endelige afgørelse til i morgen aften kl. 19.30 -
- hvor De skal møde frem med Deres klient.
Imens undersøges det, om det har noget på sig.
Noget på sig? Hvis jeg var død, ville De vel stadig ikke...
Ville jeg finde på at opdigte den historie?
Det er præcis det, vi agter at finde ud af, mr. Thornhill.
- Kan De huske mig? - Ja.
- Er mr. Townsend hjemme? - Nej, han er taget af sted.
- Mrs. Townsend? - Hvem må jeg melde?
- Kriminalpolitiet. - Kom indenfor.
Denne vej.
Det var her, det skete.
- Jeg henter fruen. - Gør det.
Og her er sofaen. De spildte bourbon ud over den.
Nu skal I se pletterne.
Den er blevet renset.
Her er barskabet... whisky, gin, vodka...
... og bourbon.
Jeg kan huske, da man fik den slags på flaske.
Roger... kære ven! Vi var så bekymrede for dig.
Kom du godt hjem? Du er lidt klatøjet, men det er vi alle.
Det var et kedeligt party. Du gik ikke glip af noget.
Jeg har aldrig set den kvinde før i aftes!
Mrs. Townsend, politiinspektør Junket og kommissær Harding...
- Har du gjort noget forkert, Roger? - Ja, mon ikke?
Mr. Thornhill blev pågrebet i aftes for spirituskørsel -
- i en stjålen bil, der tilhørte mrs. Babson på Twining Road.
Du sagde, du ville tage en taxa... Du tog da ikke Lauras Mercedes?
Nej, jeg tog ikke Lauras Mercedes!
Mr. Thornhill hævder, han blev bragt hertil under tvang i går aftes.
Og at man drak ham fuld mod hans vilje. Kender De noget til det?
Han havde allerede en lille fjer på, da han ankom i en taxa.
- Hun lyver! - Det blev værre i løbet af aftenen.
Til sidst ville han hjem og sove den ud.
- Vi burde have spist tidligere. - Blændende spil!
Mrs. Townsend, siger navnet George Kaplan Dem noget?
- Nej. - Det anede mig.
Hvor er hendes mand? Ham burde De forhøre.
- Kan vi få fat på ham? - Ja, i De Forenede Nationer.
Han skal tale i Generalforsamlingen i eftermiddag.
- Han taler i FN, og hva' så? - De må undskylde ulejligheden.
Vent nu lidt...
- Ønsker De at tale med min mand? - Nej, det bliver ikke nødvendigt.
- Vil De ikke gøre mere ved sagen? - Roger!
Betal bøden.
Farvel.
- Hvorfor vil du have mig med? - Du ser så respektabel ud.
Spar din sarkasme.
Sådan... stil dig der.
Nu skal vi høre...
Hallo, bor der en George Kaplan her?
Ja...
Gør der det? Værelse 796? Vil De stille mig om?
- Kan du se? - Ja, jeg håber, han kan afklare det.
- Hele min dag bliver ødelagt. - Klap i.
Nå? Ved De, hvornår han er tilbage?
Ser man det? Mange tak.
Det er sært. Han har ikke svaret i to dage.
Måske er wc-døren gået i baglås.
Anlæg din troskyldige mine og gå hen og få nøglen til nr. 796.
Aldrig i livet.
- $10? - Aldrig!
- 50? - Roger, du skulle skamme dig!
Biltyveri, spritkørsel, håndgemæng, mened...
- Og nu indbrudstyveri. - I et hotel. Det gør en forskel.
- På 5-10 år, ja. - Lige et øjeblik!
- Skal jeg skifte Deres sengetøj? - Ja... men ikke lige nu.
Ja, for sengen ser urørt ud -
- så jeg ville vide, om jeg skal blive ved med at skifte?
- Tak for Deres interesse. - Det var så lidt.
Hun tror åbenbart, jeg er Kaplan.
Gad vidst, om jeg ligner Kaplan?
- Hvem har vi her? - Hvem? Hvor?
Vor ven, der samler Generalforsamlingen i dag.
- Jeg synes, vi skal gå. - Vær nu ikke nervøs.
- Jeg kommer for sent til bridge. - Så taber du mindre, end du plejer.
- Bulletin: Kaplan har skæl. - Så synes jeg, vi skal gå.
Det er for sent.
- De ringede? - Ja, kom indenfor et øjeblik.
- Hvad hedder De? - Elsie, sir.
- Elsie... ved De, hvem jeg er? - Javist. De er mr. Kaplan.
- Hvornår så De mig første gang? - Uden for døren.
Ude på gangen for lidt siden. Kan De ikke huske det?
- Og det var første gang? - Er det min fejl, De aldrig er her?
Hvordan ved De så, jeg er mr. Kaplan?
Vist er De det. Det her er nr. 796, ikke?
Og De er herren i nr. 796, ikke?
Tak, Elsie.
- Var det alt? - For nu, ja.
- Renseriet. - Kom ind.
Skal jeg hænge den i skabet, mr. Kaplan?
Sig mig engang... hvornår gav jeg Dem den habit?
I aftes... ved sekstiden.
- Gav jeg den selv til Dem? - Selv?
Nej, De ringede ned og beskrev habitten i skabet.
Ligesom De plejer.
- Er der noget galt? - Nej, jeg er bare nysgerrig. Her...
Mange tak... Det var rart at træffe Dem.
Det var pokkers. Jeg tror ikke, nogen i hotellet har set Kaplan.
Måske får han syet tøj hos usynlige skræddere.
Nu skal vi se...
Det er vist ikke lige dig.
- Det var straks bedre. - Der er tale om en kortere mand.
- Skal jeg? - Nej, du kan lige vove!
Hold den.
- Endelig svarer De, mr. Kaplan. - Hvem er det?
De genkender ikke min stemme fra i aftes. Jeg burde føle mig såret.
- Nu er jeg med. Jeg er ikke Kaplan. - Naturligvis ikke.
De tager hans telefon, bor på hans værelse, men De er ikke Kaplan.
Men det glæder os, De er der.
Det er mr. Thornh... Kaplan i 796. Jeg blev ringet op lige før.
Kom opringningen udefra eller fra vestibulen?
- Nu skal jeg se... - Skynd Dem.
- Hvem var det? - En af dem, der ville myrde mig.
Er vi nu på den igen?
- Opringningen kom fra vestibulen. - Gjorde den dét?
Den kom fra vestibulen... Lad os komme ud herfra!
Jeg vil godt møde de ''mordere''.
D'herrer er da ikke ude på at myrde min søn, vel?
Vestibulen, pas på trinnet.
Nej, mine herrer, damerne først! Kom så...
Ja, kom så.
Roger, er du hjemme til aftensmaden?
- Hvorhen? - Det ved jeg ikke. Kør bare.
Kør til FN... Generalforsamlingsbygningen.
Jeg bliver skygget. Kan De gøre noget?... Så gør det!
- Kan jeg hjælpe Dem? - Hvor finder jeg Lester Townsend?
Lester Townsend fra UNIPO? Har De en aftale?
- Ja, han venter mig. - Deres navn?
Mit navn? Kaplan... George Kaplan.
Et øjeblik...
Vent på hjørnet af 47. Gade.
Hvis De går ind i loungen, vil man kalde ham derfra.
- Mange tak. - Selv tak, mr. Kaplan.
- Vil De kalde mr. Lester Townsend? - Gerne, mr. Kaplan.
Mr. Townsend, UNIPO. Kom venligst til skranken i loungen!
- De kaldte? - Mr. Kaplan...
De ville tale med mr. Townsend. Det er mr. Townsend.
Goddag, mr. Kaplan.
- Det er ikke mr. Townsend. - Jo, det er.
- Mr. Lester Townsend? - Ja. Hvad kan jeg gøre for Dem?
- Bor De i Glen Cove? - Ja. Er vi naboer?
I en rød murstensvilla med indkørsel ad en bugtet allé?
- Var De hjemme i går aftes? - Mener De i Glen Cove?
Nej, jeg bor i min lejlighed her i byen, når der er FN-samling.
- Hvad med mrs. Townsend? - Min kone døde for flere år siden.
Hvad drejer det her sig om?
- Hvem er det, der bor i Deres hus? - Huset står tomt.
Der er kun gartneren og hans kone.
Hvem er De, og hvad vil De?
Kender De denne mand?
Se!
- Han har en kniv! Pas på! - Hør nu her! Det var ikke mig!
- Ring efter politiet! - Vent nu lidt! Hold jer på afstand!
DE FORENEDE STATERS EFTERRETNINGSVÆSEN
Han skulle hedde Roger Thornhill og er direktør for et reklamebureau.
Så navnet, George Kaplan, som han opgav i FN, var altså falsk.
Motivet til mordet skulle være, at Thornhill var for retten i morges -
- anklaget for spirituskørsel i en stjålet bil.
Han hævdede, at Townsend havde forsøgt at myrde ham aftenen før.
- Kors. - Sikken en redelighed.
Er der nogen, der kender denne Thornhill?
- Ikke jeg. - Professor?
Staklen er åbenbart blevet forvekslet med George Kaplan.
Hvordan det, når George Kaplan ikke findes?
Aner det ikke, men det er dét, der er sket.
Vandamms mænd må have bragt ham hen til Townsends hus.
Og den intetanende Townsend ender med en kniv i ryggen.
C'est la guerre.
- Det er så trist, at jeg må le. - Hvad gør vi?
Med mr. Thornhill?
- Vi... vi foretager os intet. - Intet?
Det stemmer... Intet.
Vi kan lykønske os selv med vort enestående held.
Vores opdigtede lokkedue, der skulle aflede opmærksomheden -
- fra vores rigtige agent, er pludselig blevet levende.
Ja, Professor, men hvor længe kan han holde sig i live?
Det er hans problem.
- Det, mrs. Finley mener... - Jeg ved det.
Skal vi bare se til, mens Vandamm eller politiet får ram på ham?
Hvad kan vi gøre uden at bringe vores agent i fare?
- Er vi ikke lidt kyniske? - Nej, det er vi ikke.
Vi opfandt ikke den ikke-eksisterende George Kaplan -
- og flyttede hans bagage ind og ud af hoteller -
- for vores fornøjelses skyld.
Vi fik Vandamm til at tro, at Kaplan var vores agent på sporet af ham -
- af én uhyre vigtig årsag.
- Det vil ingen nægte. - Meget vel...
Hvis vi røber, at Kaplan ikke eksisterer...
... hvis Vandamm opdager, at han jager en lokkedue -
- vil vores egen agent, der opererer lige for næsen af ham -
- straks blive mistænkt, afsløret... og likvideret.
- Ligesom de to første. - Farvel, mr. Thornhill...
... hvor De end er.
Ja, det ved jeg... Hør nu efter, mor. Jeg ringede til Plaza.
Kaplan checkede ud og tog til Ambassador East i Chicago.
Jeg kan ikke gå til politiet... endnu!
Du så avisen. Mine fingeraftryk er på kniven.
Jeg er biltyv, spritbilist og morder.
Jeg har ikke en chance, før jeg finder George Kaplan.
Nej, toget. Det er mere sikkert.
Jeg kan ikke gemme mig på et fly, hvis nogen genkender mig.
Kan jeg hoppe ud fra et fly i luften?
Ja, tak skal du have, mor. Farvel.
- En sovekupé på Vestkysttoget. - Det afgår om 5 min.
- Ja. Kan De skynde Dem lidt? - Alt er vist udsolgt.
- Udsolgt? - Men De kan få en siddeplads.
- Nej, hvornår er næste afgang? - Kl. 22... De har travlt, hva'?
- Vil De se, om der er plads? - Er der noget galt med Deres øjne?
Ja, de kan ikke tåle spørgsmål. Vil De undersøge det?
Vent her.
Han står ved billetluge 15, øverste etage. Skynd jer.
Det var heldigt...
Jeg skal vinke farvel til nogle venner.
Beklager, men... Hov, kom tilbage!
- Undskyld. - Det var min fejl.
Han gik den vej. Han stod vist af igen.
- Tak. - Ingen årsag.
Syv parkeringsbøder.
Godaften... er De alene?
- En aperitif?. - Ja, tak, en dry martini.
- Så mødes vi igen. - Ja...
- Kan De anbefale noget? - Bækørreden er ganske god.
Den er købt.
- Jeg virker bekendt, ikke? - Jo.
De synes, De har set mig før.
Det kender jeg. Det er noget ved mit ansigt.
Det er et godt ansigt.
- Synes De? - Ellers sagde jeg det ikke.
- Nå, De er den type. - Hvilken type?
- Den ærlige. - Ikke rigtigt.
- Godt. Ærlige kvinder skræmmer mig. - Hvorfor det?
- De bringer mig i forlegenhed. - Fordi De ikke selv er ærlig.
- Netop. - Som med de syv parkeringsbøder?
Når jeg møder en attraktiv kvinde -
- må jeg lade, som om jeg ikke har lyst til at gøre kur til hende.
- Hvorfor synes De, det skal skjules? - Måske finder hun det anstødeligt.
Eller måske gør hun ikke.
Sikken et held, at jeg blev placeret her.
- Det havde intet med held at gøre. - Var det skæbnen?
Jeg gav tjeneren $5 for at placere Dem her, hvis De kom.
Er det et tilbud?
Jeg diskuterer aldrig kærlighed på tom mave.
- De har allerede spist. - Men det har De ikke.
Er det ikke på tide, vi præsenterer os?
Eve Kendall... 26 år og ugift.
Nu ved De alt om mig.
Laver De andet end at lokke mænd i fordærv på nattoget?
Jeg er teknisk tegner.
Jack Phillips, repræsentant for Kingby Elektronik.
Nej, De er Roger Thornhill fra Madison Avenue -
- og De er efterlyst for mord i alle landets aviser.
Vær ikke så beskeden.
Bare rolig, jeg siger ikke et ord.
Hvorfor ikke?
Det sagde jeg jo... De har et godt ansigt.
- Er det den eneste grund? - Det bliver en lang nat.
Og jeg er ikke vild med den bog, jeg er gået i gang med.
Ved De, hvad jeg mener?
Lad mig se...
Ja, jeg ved præcis, hvad De mener.
Det er mit bomærke... R-O-T.
- Roger Thornhill. Hvad står "O" for? - Ingenting.
Jeg ville invitere Dem med hen i min sovekupé, hvis jeg havde en.
- Liggeplads? - Ikke engang en billet.
Siden New York har jeg leget kispus med konduktøren.
- Hvor ubekvemt. - Ikke sandt? Ingen soveplads.
Jeg har en stor sovekupé helt for mig selv.
Det er ikke rimeligt, er det?
Sovekupé E, vogn 3901.
Et godt nummer.
- Det er let at huske. - 3901...
Ikke sandt?
Jeg har ingen bagage.
- Og hva' så? - De har vel ikke en ekstra pyjamas?
Tror De ikke?
- Jeg ville ikke bestille dessert. - Budskabet er forstået.
Det var ikke det. Toget er lige standset uden for køreplanen -
- og to mænd steg ud af en politibil, da vi kørte ind på stationen.
De smilede ikke.
- Bed de politifolk skynde sig! - Tålmodighed er en dyd.
- Det er vejrtrækning også. - Lig bare helt stille.
- Har du noget olivenolie? - Olivenolie?
Nu, hvor jeg er en sardin.
- Hvem er De? - Politiet.
- Deres navn? - Eve Kendall. Er der noget galt?
De sad sammen med en mand i spisevognen.
- Var det en af Deres venner? - Jeg havde aldrig mødt ham før.
Var det ham her?
Det tror jeg nok. Billedet er uskarpt.
Det er en telex fra politiet i New York.
- Han er eftersøgt for mord. - Du godeste... nej!
Tjeneren siger, De gik sammen.
Vi gik måske samtidig, men ikke sammen.
- Hvad talte De om? - Talte om?
- De talte en del med Thornhill. - Nå, hedder han Thornhill?
Fortalte han Dem ikke det?
Han fortalte mig ikke noget. Vi talte om forskellig slags mad -
- tog kontra fly og den slags.
Ret uskyldigt i betragtning af, at han er på flugt fra politiet.
- Hvem har han myrdet? - Sagde han, hvor han skulle hen?
Nej... til Chicago, gik jeg ud fra. Måske stod han af, da De stod på.
- Hvis De ser ham igen, miss... - Kendall.
... vil De så underrette os?
Jeg går i seng og låser døren, så jeg ser ham ikke mere.
Hvis De gør, sidder vi i udsigtsvognen.
Det er betryggende.
Godnat.
- Kan du få vejret? - Skynd dig eller skaf en snorkel!
Jeg finder lige den dåseåbner, jeg stjal fra konduktøren.
Hej med dig!
Hvorfor er du egentlig så sød mod mig?
Skal jeg klatre op og fortælle dig det?
Jeg har tænkt på... Det er for farligt for dig -
- at rende rundt i Chicago og lede efter denne Kaplan.
Du bliver anholdt, straks du viser dit ansigt.
Og det er sådan et godt ansigt.
Ville det ikke være en bedre idé, hvis du blev på mit hotelværelse -
- og jeg fandt ham og tog ham med hen til dig.
Du skal ikke indblandes. Det er for farligt.
Jeg er en stor pige.
Ja... og på alle de rigtige steder.
Det er fjollet. Det ved du godt, ikke?
Vi kender dårligt nok hinanden.
Og hvordan kan jeg vide, du ikke er morder?
Det kan du ikke.
Og måske planlægger du at myrde mig her i aften.
- Skal jeg det? - Ja tak.
Det er bedre end at flyve, ikke?
- Vi burde holde inde. - Øjeblikkeligt.
- Jeg må vide mere om dig. - Hvad mere er der at vide?
Du er reklamemand... Det er det eneste, jeg ved.
- Toget duver lidt. - Hvem gør ikke det?
Hvad mere ved du?
Du har en god smag for klæder og mad...
Og for kvinder. Jeg kan godt li' din variant.
Og du har ordene i din magt. Du kan sikkert gøre alt muligt med dem.
Sælge ting, folk ikke har brug for...
Få kvinder, der ikke kender dig, til at forelske sig i dig...
Jeg begynder at tro, jeg er underbetalt.
Vær på vagt.
Konduktør... lad bare toilettet være.
- Jeg fandt den her. Er det Deres? - Ja, jeg har ledt efter den overalt.
- Jeg venter udenfor. - Tak.
- Mange tak. - Selv tak. Godnat.
Banke, banke på. Hvor er du?
Det var konduktøren.
Det ser jeg.
- Hvor kom vi til? - Hertil...
Åh, ja... det var flinkt af ham at slå sengen ned.
- Der er kun én seng. - Ja.
- Det er et godt varsel, ikke sandt? - Pragtfuldt.
Ved du, hvad det betyder?
Hvad? Sig det.
Det betyder, at du skal sove på gulvet.
En besked fra damen i 3901.
HVAD GØR JEG MED HAM I MORGEN TIDLIG? EVE.
- Gå bare, så kommer jeg. - Ja, frue.
- Har De noget at melde? - Ja, jeg sov godt i nat.
Har De set den mand, vi eftersøger?
- Mr. Thornycroft? - Thornhill.
Nej, det gør mig ondt... men held og lykke med jagten.
- Hvordan går det? - Jeg kan segne hvert øjeblik.
Ikke endnu. Først skal vi løbe spidsrod.
Jeg kan bære en brandert, men hvad har du i kufferterne?
Bowling-kugler, naturligvis.
- Hvor er min habit? - I den lille under din højre arm.
Tak. Det har den sikkert godt af.
- Kaplan tager sig ikke af den slags. - Hvis han er der. Hvad er klokken?
- Ti minutter over ni. - Så er han måske gået.
- Jeg ringer til ham fra forhallen. - Tak, det klarer jeg selv.
En drager i en telefonboks? Det vil se mistænkeligt ud.
Godt. Ved du, hvad du vil sige?
Du vil tale med ham. Det gælder liv og død. Ingen forklaringer.
- Du kan skifte, mens jeg ringer. - Hvor? I et butiksvindue?
- Jeg tænkte på herretoilettet - Gjorde du det?
Du er den kløgtigste pige, jeg har delt sovevogn med.
Jeg tror, det lykkedes.
Hvad vej gik han?
Han tog mit tøj og gik den vej.
- Det tog sin tid. - Stort ansigt, lille shaver.
- Fik du fat i Kaplan? - Ja.
- Fint. Hvad sagde han? - Han vil godt mødes med dig...
Men ikke på hotellet.
- Hvor og hvornår? - Jeg har skrevet det hele ned.
Du skal tage bussen til Indianapolis kl. 14 -
- og bede chaufføren sætte dig af ved Prairie Stop, hovedvej 41.
Det er halvanden times kørsel fra Chicago.
- Godt, jeg lejer en bil - Nej, du skulle tage bussen.
- Han vil sikre sig, du er alene. - Godt. Hvad gør jeg så?
Venter. Han er der kl. 15.30.
- Hvordan kan jeg kende ham? - Han kender dig... fra aviserne.
- Har du stillet dit ur? - Ja, det har jeg gjort, tak.
- Hvad er der galt? - Galt?
- Du virker... så anspændt. - Gå nu, inden politiet kommer.
- Vi ses igen, ikke? - Jo, på et eller andet tidspunkt.
- Jeg fik aldrig takket dig rigtigt. - Gå nu.
- Hvordan finder jeg dig? - Jeg må hente mine kufferter nu.
Her er bagagenumrene.
Vent lidt...vil du ikke nok?
De er på vej herhen.
- Den er varm i dag. - Det er set værre.
- Skal De møde nogen her? - Bussen. Den er lige på trapperne.
Nogle af de dersens piloter bliver rige, hvis de lever længe nok.
Så er Deres navn ikke Kaplan?
Hvis jeg påstod det, var det løgn.
Der har vi den... lige på slaget.
Det er sært...
Det fly pudrer afgrøde, men der er ingen afgrøde derude.
Se at komme væk, inden den anden tank ryger!
Hvad er der sket?
Kom tilbage! Stands!
Kan De oplyse mig George Kaplans værelsesnummer?
Han er vist checket ud.
- Checket ud? - Ja, kl. 7.10 i morges.
- Er De sikker? - Ja, han efterlod en adresse...
Hotel Sheraton, Rapid City, South Dakota.
Kl. 7.10?
- Hvordan fik jeg så en besked kl. 9? - Hvabehar?
Ikke noget.
Undskyld, jeg ulejliger Dem igen...
Miss Eve Kendall venter mig. 4. etage. Jeg har glemt nummeret.
- Værelse 463. - Rigtigt, ja. Tak.
Goddag.
- Overrasket? - Ja.
Jeg er ikke sådan at slippe af med, vel?
Jeg trænger til en drink.
- Jeg har whisky. - Med postevand, ingen is.
TO DRÆBT, DA FLY RAMTE TANKBIL
Hvordan gik det i dag?
Mødet med Kaplan?
Han kom ikke.
- Det er sært, ikke? - Hvorfor det?
Efter de udførlige anvisninger, han gav dig i telefonen?
- Måske misforstod jeg dem. - Det tror jeg ikke...
Jeg tror, du sendte mig til det rigtige sted.
Hvorfor ringer du ham ikke op igen?
Det har jeg gjort. Han er rejst til South Dakota.
- South Dakota? - Rapid City.
- Hvad gør du så nu? - Det har jeg ikke besluttet endnu.
Det kan meget vel komme an på dig.
- På mig? - Javist.
Du er min lille hjælper, ikke?
Skål for os og et livslangt venskab.
For fra nu af lader jeg dig nemlig ikke ude af syne, pus.
- Det bliver du desværre nødt til. - Åh, nej.
Jeg har mine egne planer og du har dine problemer.
Men hvis nu dine planer og mine problemer var forbundne?
Så kunne vi blive sammen og ikke fare hver sin vej.
Samhørighed, ved du nok?
Tag den. Det kan ikke være til mig.
Nej, ikke endnu. Jeg er ikke klar.
Hvornår?
Jeg kommer. Hvad er adressen?
Ja. Farvel.
- Forretninger? - Ja.
Tekniske tegneforretninger?
Lutter arbejde, ingen skæg... En pige som dig burde more sig -
- i stedet for at tale i telefon med kunderne.
- Skal vi ikke gå ud at spise? - Du kan ikke løbe den risiko.
- Så spiser vi her og hygger os. - Nej, det... kan jeg ikke.
Jeg insisterer.
Du kan gøre mig en tjeneste... en stor, stor tjeneste...
Sig frem.
Jeg vil bede dig gå nu...
Hold dig langt væk og kom aldrig nær mig igen.
Vi skal ikke forelske os i hinanden.
I nat var i nat, og dermed basta.
Mere var det ikke, og det skal ikke udvikle sig til mere.
Så farvel, held og lykke, ingen kommentarer. Vær sød at gå.
- Med det samme? - Ja.
- Uden at stille spørgsmål? - Ja.
- Det kan jeg ikke. - Vær nu sød.
- Efter middagen. - Nu!
Efter middagen. Ret skal være ret.
Godt, på én betingelse...
At du lader hotellet rense din habit først.
Du ligner en skrothandler.
Telefonen står der.
Må jeg få renseriet?
Hallo...
- Det er Roger... Hvor er vi? - I 463.
463... Hvor hurtigt kan De rense og presse et sæt tøj?
Ja, det haster.
20 minutter? Fint... ja, 463.
- Han kommer straks. - Du må hellere tage tøjet af.
Hvad gør man uden tøj i 20 minutter? Hvorfor tager det ikke en time?
- Du kan tage dig et koldt styrtebad. - Det stemmer.
Da jeg var lille, måtte min mor ikke klæde mig af.
- Nu er du en stor dreng. - Ja.
Hvordan bærer en pige som dig sig ad med at blive en pige som dig?
Det er vel bare held.
Nej, frk, gemen, ude på numre... Har du nogen sinde begået mord?
For du kunne drille en mand til døde uden at anstrenge dig.
Så anstreng dig ikke, vel?
Et øjeblik.
Dine benklæder. Værsgo.
- Jeg tager alligevel det kolde bad! - Fint!
To pragtfulde Ludvig XVI-stole, med de originale forgyldninger -
- og betræk i ren silkedamask. Må jeg få et bud?
- 100. - 100, tak.
150 er budt. Hører jeg 200?
Tak, 200 er budt. 300? 300 er budt.
400 fra den lille dame... Tak, sir. 450 er budt.
Hører jeg 500? Er der nogen, der byder 500?
Sidste chance... solgt til mr. Stone for 450.
Og nu nr. 103. En yndig Aubusson-sofa i fremragende stand.
Vi åbner for buddene. Hvor meget?
800 er budt, tak. Hører jeg 900?
900... Hvem siger 1000?
1000, tak. Hører jeg 1100?
- Alle tre sammen. Et yndigt billede. - Godaften, mr. Kaplan.
Før vi kalder hinanden navne, kunne De oplyse mig Deres.
- De skuffer mig, sir. - Det ville jeg netop sige til hende.
De var ellers god til Deres job.
Hvad bringer Dem herhen? En ubetvingelig interesse for kunst?
Ja, kunsten at overleve.
Har du fået skænket nogle gode gibbernakker siden sidst?
- Han har fulgt mig fra hotellet. - Var han oppe hos dig?
Ja, er alle ikke det?
150. Hører jeg 200?
Hører jeg 300?
300, tak. Hører jeg 400?
400 er budt. 500?
Jeg vidste ikke, De var kunstsamler. Jeg troede, De kun samlede på lig.
- 500. - 500, tak.
De har garanteret betalt en masse for denne lille statue.
- 700. - Og hun er alle pengene værd.
Hun har hjertet med i sit arbejde... ja, hele kroppen.
Solgt til mr. Vandamm for 700.
Ja så... mr. Vandamm...
Ved De, at De overspiller Deres forskellige roller ret voldsomt?
Først den oprørte reklamemand, der er forvekslet med en anden...
Så en mand på flugt fra et mord, han ved, han ikke har begået...
Og nu den sårede elsker, ramt af jalousi og bedrag...
Mon ikke FBI burde sende jer på et skuespillerkursus?
De er åbenbart kun tilfreds, hvis jeg spiller død.
Deres næste rolle, og De bliver yderst overbevisende, kan jeg love.
Hvilken spidsfindig drabsmetode står nu på programmet?
Bliver jeg støbt ind i en stålblok som del af en ny skyskraber.
Eller skal dette kvindemenneske aflive mig med sit giftige kys?
Hvem prøver du at narre? Du har ingen følelser, der kan såres.
- Vi har snart fået nok af Dem. - Så skulle De ringe til politiet.
Det er det sidste, De ønsker, ikke?
Jeg kan fortælle dem noget... Og derfor skulle hun forføre mig.
Noget siger mig, mine chancer er større, hvis jeg går til politiet.
Godnat, min skat. Tro ikke, det ikke var dejligt.
Og nu nr. 109...
Et sublimt værk af denne 1700-tals mester.
En gevinst for enhver kunstsamling. Hvad siger De?
- $1000. - 1000 er budt.
1500 er budt, tak.
1750?
Jeg har 1750. 2000. Hører jeg 2500?
2500? 2250... første...
- 2250... anden... sidste chance. - 1500!
- Vi er allerede oppe på 2250, sir. - Jeg siger stadig 1500.
2250... Hører jeg 2500?
- 2250... første... - 1200!
- Solgt for 2250 og nu... - 2250 for den kopi?
Nr. 110 i kataloget...
En udskåret og forgyldt Ludvig XV-chaiselong...
Vi begynder på $750.
Den ligner en forfalskning!
De er ingen forfalskning. De er en vaskeægte idiot!
Mange tak.
Tør man anmode den herre om at udvise den rette ånd?
- Ja, jeg lægger ud med 8... - 800, tak... 900?
- 1000 er budt... 1200? - 11...
11 er budt, tak... 12?
12... hvem siger 12?
11, første... 11, anden... 12, tak!
- 12 er budt. Hvem siger 13? - 13 dollar!
De mener vel 1300, sir?
Nej, jeg mener 13 dollar. Det er mere, end den er værd.
1200 er budt. Hvem siger 13?
Hvem siger 1250?
1200, første... 1200, anden...
- Sidste chance... 1200... - 2000!
2000?
2100!
- Beklager, sir, men vi kan ikke... - Så siger vi 2500!
- Vil De venligst samarbejde? - Seneste bud var 1200.
2500! Mine penge er vel lige så gode som alle andres!
- Jeg har... - 1200.
- 1200, første... 1200, anden... - 3000!
Solgt for 1200!
Det slipper I ikke godt fra!
Fingrene væk, eller jeg kræver erstatning.
- Hvorfor var I så længe om det? - Følg med!
Jeg er ikke færdig... Jeg bød 3000!
Beklager, gamle dreng. Men tab ikke modet.
Ikke så hårdhændet!
Behandl mig varsomt. Jeg er værdifuldt gods.
Tak, fordi I reddede mit liv. Tak, min ven.
Gem det, til vi er på stationen.
Op med humøret. I bliver helte. Ved I ikke, hvem jeg er?
Det opdager vi, når vi noterer Dem for at forstyrre offentlig ro og orden.
''Ro og orden''? I har vundet i rouletten.
''Chicagos politi pågriber FN-morderen! ''
Mit navn er Roger Thornhill.
- Det er ham! - Til lykke, mænd.
Her er 1055. Vi har en mand her, der svarer til signalementet -
- af Thornhill, Roger. Efterlyst i New York. Identitet fastslået.
Ja, der er ingen tvivl.
Vi kører ad Michigan Avenue på vej til Station 42.
Hvilket?
Gentag!
Er du sikker?
Godt... jeg er med... 1055 slut.
- Hvor skal vi hen? - Til lufthavnen.
- Hvorfor det? - En ordre.
Jeg vil ikke til lufthavnen. Jeg vil på politistationen.
- Hvorfor tror I, jeg tilkaldte jer? - Har du hørt det? Han tilkaldte os.
Hørte I det ikke? Jeg vil på politistationen!
- Jeg er en farlig snigmorder! - De burde skamme Dem.
- Det skulle være her. - Må jeg have lov at sætte mig?
Jeg var bange for ikke at nå det. Jeg er ved at blive for gammel.
Tak, mænd... Denne vej, mr. Thornhill...
Vi har ikke megen tid. Denne udgang har vi for os selv.
- Jeg tror ikke, jeg fik Deres navn. - Jeg tror ikke, jeg sagde det.
De er fra politiet. Eller er det FBI?
FBI... CIA... ONI... det er én stor alfabetsuppe.
Her er noget til suppen... Jeg begik ikke det mord i FN.
- Det ved vi. - Hvorfor er politiet så efter mig?
Vi blander os ikke, medmindre det er strengt nødvendigt.
Nu er det blevet nødvendigt.
Så bliver jeg vel renset?
De må gå hurtigere, ellers når vi ikke flyet.
- Til New York eller Washington? - Rapid City.
- Hvad skal vi der? - Det er nær Mount Rushmore.
- Jeg har set Mount Rushmore. - Det har Vandamm også.
- Vandamm? - En frygtindgydende herre, ikke?
Og hvad med hans forræderiske tøjte?
Miss Kendall er hans elskerinde. Vi ved alt om hende.
Hvad laver Vandamm?
Han er en slags importør eller eksportør.
- Af hvad? - Statshemmeligheder, måske.
- Hvorfor pågriber I ham så ikke? - Vi ved for lidt om hans kontakter.
- Hvorfor Mount Rushmore? - Vandamm har et hus i nærheden.
Vi tror, han flyver ud af landet derfra i morgen aften.
- Vil De standse ham? - Nej.
- Hvad skal vi så dertil for? - For at fjerne hans uro over Kaplan.
Nå, så De er George Kaplan?
Nej, George Kaplan findes ikke.
Jeg har da været på hans hotelværelse.
- Han har korte arme og skæl. - Tro mig, han findes ikke.
Og derfor vil jeg bede Dem fortsætte med at være ham i 24 timer endnu.
Kom, vi kan drøfte det om bord.
- De må kunne løse det uden mig. - Ja, men De er allerede indblandet.
Jeg vil ikke være skydeskive, for at Deres agent ikke skal blive beskudt.
Ikke beskudt, men afsløret. Og det er ensbetydende med døden.
Og takket være Dem er mistanken ved at brede sig.
- Takket være mig? - Kom nu...
Nej, jeg er reklamemand, ikke lokkedue.
En sekretær, en mor, to ekskoner og flere bartendere er afhængige af mig.
Og jeg vil ikke svigte dem ved at blive slået ihjel. Svaret er nej.
- Holder De fast ved det? - Ja.
Så farvel...
Hvis det ændrede noget, ville jeg tale om miss Kendall...
... som De tydeligvis har noget imod.
Ja, hun bruger sex som en fluesmækker.
Gør det en forskel, at hun er tvunget til det for at beskytte sig selv?
- Mod hvad? - Afsløring og likvidering.
Ser De... hun er en af vores agenter.
De har uforvarende bragt hende i en yderst farlig situation.
Og der er meget mere på spil end hendes liv.
- Sæt nu, de ikke kommer. - Det gør de.
Jeg kan ikke lide Teddy Roosevelts blik.
Måske er det hans sidste advarsel, mr. Kaplan.
Tal sagte og bær en tyk stok.
Måske er han imod Deres sindssyge plan.
Han ved nok ikke, at De selv er skyld i problemerne.
Den anklage er ikke rimelig.
Havde De ikke været så attraktiv, at miss Kendall faldt for Dem...
- Og vice versa. -... ville Vandamm ikke ane uråd.
Han så tydeligt i aftes, at hun havde forelsket sig.
Og værst af alt... i en FBI-agent, tror han.
Mener De, jeg er uimodståelig?
Nej, men det er Deres ansvar at genskabe Vandamms tillid til hende -
- indtil han forlader landet i aften.
Godt, godt... men efter i aften...
Så har I begge min velsignelse.
Nu kommer de.
- God eftermiddag, mr. Kaplan. - Ikke hende!
Misforstod jeg Dem? Skulle hun ikke med?
Det vender vi tilbage til.
Min opringning overraskede Dem vel?
Nej. Jeg vidste, politiet ville løslade Dem.
Må jeg komplimentere Dem for Deres strålende exit fra galleriet?
Og hvilket drama skal vi så opleve i dag?
Jeg nægter at tro, De inviterede mig til dette løsslupne sted -
- for at drøfte forretninger.
Hvis jeg nu røber, at jeg ikke alene kender Deres afgangstid i aften -
- men også flyvehøjden og Deres endelige rejsemål?
De vil vel ikke bære min bagage?
Men prisen vil nok interessere Dem.
- Prisen? - For ikke at standse Dem.
Hvor meget havde De tænkt Dem?
Jeg vil have pigen.
Så hun kan få, hvad hun fortjener.
Jeg skal sørge for, hun får det ubehageligt resten af livet.
Går De med til det, ser jeg den anden vej i aften.
- De er ude af Deres gode skind. - Det er Deres skind, vi taler om.
- De får en chance for at hytte det. - Bytte det!
Det er, som man ser det.
Jeg er nysgerrig... Hvad får Dem til at tro -
- at mine følelser for miss Kendall er kølnet så meget -
- at jeg vil bytte hende for en smule sjælefred?
Jeg tror ikke. Jeg iagttager.
Phillip, jeg kører hjem, hvis du ikke har noget imod det.
- Lige et øjeblik. - Hold dig væk. Slip mig.
Hold dig væk! Slip mig!
- Spar dine krokodilletårer. - Gå med dig!
- Dit lille fjols. - Hold dig væk!
Nej, du skal ikke blande dig.
- Rør ikke ved noget! - Gør plads!
Mr. Thornhill...
Nu ikke for længe.
Hej.
- Er du okay? - Ja, det tror jeg nok.
Jeg bad Professoren om at se dig igen.
Der er ikke megen tid.
Er der ikke?
Jeg ville sige... Jeg ville undskylde.
Det behøver du ikke.
Jeg forstår det.
Det hørte med til jobbet.
Jeg behandlede dig tarveligt.
Jeg hadede dig.
Du skulle ikke blive ved at tro, at...
Jeg var ret grov. Om forladelse.
Det sårede mig dybt.
- Havde jeg vidst det... - Jeg kunne intet sige.
- Nej, naturligvis. - Kunne jeg?
Nej, det kunne du vel ikke.
- Du blev ikke såret. Det var godt. - Vist blev jeg såret.
I cafeteriet, mener jeg, da jeg skød dig med løst krudt.
- Du gjorde det ret godt. - Ja, jeg syntes, det var elegant.
Og det er ikke engang din profession.
Nej, jeg kom med ved et tilfælde. Hvilken undskyldning har du?
Jeg traf Phillip Vandamm ved et party og så kun hans charme.
Jeg havde ikke andet for den weekend, så jeg forelskede mig.
Det lyder godt.
Senere kom Professoren til mig -
- med nogle beskidte kendsgerninger om Phillip.
Og sagde, at mit forhold til ham -
- gjorde mig "utroligt værdifuld" for dem.
Så du blev pigespejder.
Det var nok første gang, nogen bad mig udrette noget af værdi.
Har dit liv været sådan?
Hvorfor det?
Mænd som dig...
- Hvad er der med mænd som mig? - De tror ikke på ægteskab.
- Jeg har været gift to gange. - Der kan du selv se.
Måske går jeg tilbage til at hade dig. Det var sjovere.
- Farvel, min elskede. - Vent lidt, ikke endnu.
Jeg må tilbage og bilde dem ind, at jeg kørte en omvej hjem.
- Kan vi ikke blive her et par timer? - Husk, du er livsfarligt såret.
- Jeg er skam i live. - Hvem holder du med?
Dig... til hver en tid, skat.
Du må ikke underminere min handlekraft.
Jeg skal på hospitalet, og du tilbage i farezonen.
Det huer mig ikke.
Det er langt mere sikkert nu, takket være dig.
- Ingen tak. Det holder jeg ikke til. - Så lader jeg være.
Når din ondsindede ven, Vandamm, er rejst -
- vil vi bede hinanden om forladelse i enrum.
- Du ved, det ikke kan lade sig gøre. - Vist kan det lade sig gøre.
- Han har sagt det, ikke? - Hvilket?
Miss Kendall, De må køre nu.
- Hvad er det, De ikke har sagt? - Og hvorfor ikke?
- Hun rejser med Vandamm i aften. - Rejser hun med Vandamm!?
Derfor gjorde vi hende til morderske, så Vandamm ikke kunne nægte det.
De kan tænke Dem, hvor værdifuld hun bliver for os derovre.
- De løj for mig! - Jeg behøvede Deres hjælp.
Og den fik De! Tror du, jeg lader dig gøre det?
- Det er hun nødt til. - Det er ingen!
Jeg kan ikke lide Deres julelege!
Krig er et helvede... også selv om den er kold.
Hvis I ikke kan besejre Vandamm uden at bede piger som hende -
- gå i seng og flyve væk med ham, må I lære at tabe et par kolde krige!
Det er jeg bange for, vi allerede gør.
- Du får ikke lov til det! - Hold nu op med at spolere alt.
... og skød Kaplan to gange foran snesevis af øjenvidner -
- der var kommet for at se det berømte Mount Rushmore.
Mordersken beskrives som en køn blondine sidst i 20'erne.
Kaplan, der blev bragt til hospitalet i kritisk tilstand -
- er, siger rygterne, FBI-agent.
Det hele skete pludseligt.
En ansat i cafeteriet fortæller, at han hørte højrøstet tale i...
Nu skal De se...
Benklæder, skjorte og de her.
Så kan De klare Dem det næste par dage.
Det næste par dage?
Hør, hvad er det?
Jeg ramte stolen, da jeg faldt i cafeteriet.
De og Deres skøre påfund.
- Ellers har vi det godt? - Ja, fint...
Selv om Deres chaufførs næver er som en forhammer.
- Det beklager jeg. - Jeg havde vist fortjent det.
Og også den låste dør...
Hvis De bliver set, kan det blive skæbnesvangert for miss Kendall.
- Jeg er i færd med at glemme hende. - Det er også det bedste.
Inden for den næste time er hun væk.
- Hvordan går det i Rapid City? - Det går fint.
Nedskydningen af mr. Kaplan er nu nedfældet på print.
Alle har samarbejdet fuldt ud.
- Nu kan De tælle mig med. - Jeg er meget taknemmelig.
Vil De gøre mig en tjeneste til gengæld?
Jeg trænger til en drink. Bourbon... bare en halv flaske.
- Må jeg gøre Dem selskab? - Ja, men så køb en hel flaske.
Farvel så længe.
- Stands! - Undskyld mig.
Stands...
- Vil De ikke køres helt derop? - Nej, det er fint her.
- Du kan være helt rolig. - Jeg tabte hovedet.
Det er ikke kun for at trøste dig. Jeg mener det.
- Jeg vidste ikke, hvad jeg gjorde. - Det var selvforsvar.
- Men jeg bragte dig i fare. - Sludder.
Nu flyver vi snart. Fremover betyder din lykke alt.
- Hvordan går det, Leonard? - Med flyet, mener De?
- Ja, hvad var den sidste melding? - Over Whitestone i 6000 fods højde.
- Ti minutter? - Højst.
Jeg vil godt veksle et par ord, inden De rejser.
Under fire øjne.
Jeg henter mine ting.
Nå, Leonard, hvordan tager man afsked med sin højre hånd?
De ville nok ønske, De havde hugget den af noget før.
Jeg ved, hvor glad De er for miss Kendall...
Der var et eller andet.
De må selv have haft Deres tvivl...
- Og har det stadig. - Sludder.
Hvorfor har De så ikke fortalt hende, at dens mave er fuld af mikrofilm?
Er du ude på at fylde min med rådne æbler?
- Sandheden er tit en mundfuld orm. - Insinuationer...
Kald det min kvindelige intuition. Jeg stoler ikke på ting, der går glat.
Hun skød ham i et øjebliks angst og raseri. Du så det selv.
Og dermed fik hun alle tråde samlet i den skønneste orden.
A) Hun bortviskede enhver tvivl hos dig om sin ''hengivenhed''.
B) Nu blev du tvunget til at tage hende med dig -
- hvis du skulle have skiftet mening.
Jeg tror, du er jaloux. Og jeg er dybt rørt.
Den pistol, hun skød Kaplan med... Jeg fandt den i hendes kuffert.
Et Gestapo-trick. Skyd en af dine egne og bevis din loyalitet.
De havde bare frisket det op med løst krudt.
Hvad var det for en støj?
Det undrede vi os også over. Ikke sandt, Leonard?
- Skynd dig. Vi flyver snart. - Jeg kommer nu.
- Du tager hende da ikke med? - Jovist.
Ligesom vore venner hader jeg blodsudgydelser.
Det her løses bedst fra stor højde.
Over havet.
- Et glas champagne, før vi flyver? - Det ville være dejligt.
- Bare den er kold nok. - Ellers vil jeg godt have is i.
DE HAR AFSLØRET DIG
JEG ER I DIT VÆRELSE
Skål for alle vores dejlige stunder sammen.
Der har vi ham.
Tag et glas med. Det er en fin champagne.
- Der er ikke tid. - Du har altid været en lyseslukker.
En af mine vigtigste egenskaber, viser det sig nu.
Jeg bliver glad, hvis De føler, at jeg er med på rejsen.
- Om end kun inden. - Det skal jeg nok.
Han er for langt mod nord og for højt oppe.
Han foretager sikkert en langsom nedstigning.
Vejret kunne ikke være bedre. Sigtbarheden er ubegrænset.
Nu begynder han at vende.
Vi må se at komme i omdrejninger.
Han lander inden for tre minutter.
Kom så, Eve.
Jeg glemte mine ørenringe ovenpå. Jeg er straks tilbage.
- Vi kan klatre ud ad vinduet. - Hvad gør du? Du spolerer alt.
- De vil rydde dig af vejen. - Hvad mener du?
Leonard fandt pistolen -
- og statuetten fra auktionen er fyldt med mikrofilm.
Du går ikke om bord på det fly!
Bare rolig, Anna. Alt er arrangeret.
Du og din mand er i Canada i morgen tidlig.
Tak. Gud være med Dem.
Bliv stående der!
Sæt Dem.
Når flyet er lettet, kommer min mand og mr. Leonard tilbage.
Hvad er der?
- Hvad med mine ørenringe? - De dukker op igen.
Når du kommer til New York, så hils min søster.
Og tak hende for indsatsen som mrs. Townsend.
Jeg har beroliget knivkasterens kone.
Det var vist alt, Leonard.
Få fat i den statuette igen!
Hun holdt mig i skak i fem minutter, før jeg opdagede, det var din pistol.
Du fik fat i trofæet, ser jeg.
Vi er oppe på toppen af monumentet.
- Hvad gør vi? - Klatrer ned.
- Det kan vi ikke. - Vi har intet andet valg.
Hvis vi slipper levende fra det her, tager vi toget til New York, ikke?
Er det et tilbud?
Det er et frieri, pusling.
Hvad med dine to første ægteskaber?
- Mine koner ville skilles. - Hvorfor det?
De syntes, mit liv var for kedeligt.
Kom du noget til?
Kom så... Op med dig...
Hjælp! Hjælp mig!
Det var ufint at bruge rigtige kugler.
Ræk mig din hånd.
- Jeg har dig! - Jeg kan ikke!
- Jo, kom nu! - Træk til!
Kom så, mrs. Thornhill!
- Roger, det her er fjollet. - Ja, men jeg er så sentimental.